Ujjaim begyéről lefoszlik a hús, körmöm alól kiserken a vér, annyiszor próbáltam már átszakítani a valóság szürke szövetét – a vasúti híd rozsdálló acéltraverzeit nézem, ha el tudnám hajlítani, talán átdöfnék az eget, én pedig benézhetnék a kulisszák mögé, és megtalálnám a magam igazát.
Hajnalodik – bádogcsónak pöfög el a folyó színén, hullámokat kelt, melyek átrendezik…
![](https://wpp.ligetmuhely.com/wp-content/plugins/trx_addons/components/lazy-load/images/placeholder.png)